Do smrti nejdelší

Jiří Dědeček

Znění tohoto textu vychází z díla Do smrti nejdelší tak, jak bylo vydáno nakladatelstvím Limonádový Joe v Praze v roce 2021.

§

Text díla (Jiří Dědeček: Do smrti nejdelší), publikovaného Městskou knihovnou v Praze, je vázán autorskými právy a jeho použití je definováno Autorským zákonem č. 121/2000 Sb.

Vydání (obálka, upoutávka, citační stránka a grafická úprava), jehož autorem je Městská knihovna v Praze, podléhá licenci Creative Commons Uveďte autora-Nevyužívejte dílo komerčně-Zachovejte licenci 3.0 Česko.

Verze 1.0 z 10. 1. 2025.

Poděkování příteli

Břetislavu Friedrichovi

V této knížce jsem shromáždil texty z posledních pěti desek. Vynechal jsem překlady a díla jiných autorů. Texty jsou řazeny abecedně.

Váš Jiří Dědeček

A

Agnostik Pepa

Pepa je agnostik, na nic moc nevěří

pračku má v koupelně hned těsně u dveří

On se nechce Hospodina bát

On chce jenom, aby ho měl rád

Lehává ve vaně ve vodě vařící

podpaždí s pračkovou výpustní hadicí

On se nechce Hospodina bát

On chce jenom, aby ho měl rád

Když pračka dopere trička a džíny

vždycky je dokola šílený špíny

On se nechce Hospodina bát

On chce jenom, aby ho měl rád

Snad jenom Kristus Pán ví ve své dobrotě

co je to držet se celej rok v čistotě

On se nechce Hospodina bát

On chce jenom, aby ho měl rád

Pepa se rok co rok ráchá v tom marastu

aby se vyjevil v ostřejším kontrastu

On se nechce Hospodina bát

On chce jenom, aby ho měl rád

Jak rád by Pepa měl dobrý vztah s nebesy

žalmy by hulákal, řval by jak na lesy:

Já se nechci Hospodina bát

Já chci jenom, aby mě měl rád

Hlavu má k prasknutí bohama naditou

ještě tak nejlepší se mu zdá Manitou

On se nechce Hospodina bát

On chce jenom, aby ho měl rád

Když to však spočítá a dá to na váhu

tu tíhne k Buddhovi, tu zase k Alláhu

On se nechce Hospodina bát

On chce jenom, aby ho měl rád

Nejradši ovšem má panenku Marii

říká si: Josef, ten udělal partii

On se nechtěl Hospodina bát

On chtěl jenom, aby ho měl rád

Ví to jen manželka a ta nic nepoví

Josefe, Josefe, šeptává Pepovi

Ty se nechceš Hospodina bát

Ty chceš jenom, aby tě měl rád

Pepa je agnostik, na nic moc nevěří

pračku má v koupelně hned těsně u dveří

On se nechce Hospodina bát

On chce jenom, aby ho měl rád

Až pračka dopere, Pepa se osuší

dál půjde životem se skvrnou na duši

On se nechce Hospodina bát

On chce jenom, aby ho měl rád…

Ať si vemu na sebe co chci

Ať si vemu na sebe, co chci

stejně mi kynou bezdomovci

stejně mi kynou

s tváří nevinnou

když si vyjdu na procházku s rodinou!

A já nejsem žádnej takovej

koupil jsem si kabát značkovej

je to Kelvin Klajn

cítím se v něm fajn

o tom žádnej houmles nemá ani šajn

Sako boty gatě klobouk plášť

(ale koupil jsem to každý zvlášť)

byl to Hugo Boss

stálo mě to dost

klidně bych v tom večer moh jít spát pod most

Ať si vemu na sebe, co chci

stejně mi kynou bezdomovci

stejně mi kynou

s tváří nevinnou

když si vyjdu na procházku s rodinou!

Taiza Bushman Lagerfeld Dior

každej myslí, že je to jen fór

slipy od Camela

a stejně nechtěla

něco strašně ošklivýho na mě křičela

Pro některý lidi škoda slov

košili mám OP Prostějov

vypadá skoro

jako Marlboro

stejně bys to nepoznala potvoro!

Ať si vemu na sebe, co chci

stejně mi kynou bezdomovci

stejně hlasitě

a nepřetržitě

jako by mě léta měli na bytě

Měli by mi v práci snížit plat

abych si to nemoh kupovat

žádnej Versace

huš do sekáče

dyť celý tý mafii je ze mě do pláče…

Nebudu už radši nosit žádný modely

stejně chodím, když je venku tma jak v prdeli

tma jak v prdeli

žádný modely

zazpívám si při ohýnku s přáteli…

Ať si vemu na sebe, co chci

stejně mi kynou bezdomovci

stejně mi kynou

s tváří nevinnou

když si vyjdu na procházku s rodinou!

Až budem starý

Zpívám si do noci písničku ze žalu

pro čtyři stěny ztichlé

o tom, že den běží tak strašně pomalu

a rok tak strašně rychle

Vstáváme s úsvitem, vznesem se nad krajem

v omamné vůni jara

písnička skončí, ještě než dozrajem,

a večer už je stará

Neboj se miláčku, až my budem starý

a povadnou nám vnady

na žlučník budem mít Karlovy Vary

a na srdce Poděbrady!

Zpívám si do noci rádoby adresně

o tajuplném chvění

zpívám si naoko jakoby o Vesně

a zatím o Jeseni

Zpívám si do noci písničku o stáří

o tom, až budem sami,

modravá okna až naposled zazáří

vzadu za hvězdami

Neboj se miláčku, až my budem starý

a povadnou nám vnady

na žlučník budem mít Karlovy Vary

a na srdce Poděbrady!

Ať se mé kružnice dotknou tvých tečen

dokud jsme nevystydli

už jsem se rozhodl, chci umřít svlečen,

a šmytec bastafidli!

K ránu pak znič moji tělesnou schránku

já řeknu: Tak to bysme měli

Naplním skutkovou podstatu spánku

a bude po prdeli

C

Cizí holka

V jednom krajským městě

nebo co to bylo

potkal jsem tam holku

pod padesát kilo

I když mi to možná

puritáni vyčtou

nechal jsem se zlákat

útlou krkovičkou

Noc proběhla v duchu

něžné vzájemnosti

sotva jsem pak cítil

plíce maso kosti

Plíce maso kosti

žlázy buňky svaly

stejně je to divný

že jsme nezaspali

Ona vstala brzo

měla ranní šichtu

podívá se na mě

oči přes půl ksichtu

Večer by mě byla

samou láskou schlamstla

ráno si mi řekne

že má v Praze šamstra

Kluci, je to blbý

už jsem zase v krizi

kluci, já to vedu

od desíti k pěti

Našel jsem si holku

ale zase cizí

moje budou zase

akorát ty děti

D

99 holek ze 100

Všecky holky píšou stejným slohem

když nás chtějí poslat do háje

Jak se jedná o poslední Sbohem

každá kecá, ať je jaká je

Všecky holky mají stejný zbraně

způsobujou stejný zranění

furt nám něco říká: Bacha na ně!

Ale stejně se nic nezmění

Devadesát devět holek ze sta

stejnou věc nám zkouší naznačit

stejný slova, stejnej tón i gesta

stejný voči — jen je zatlačit

Všecky holky mají stejný plány

stejnou smůlu, stejný starosti

stejný práva, sem tam stejný pány

stejný řeči, stejný tajnosti

Všecky holky mají stejný šance

hned jak přijdou na to podstatný:

každej chlap je kromě konta v bance

stejnej jako všichni ostatní

Do smrti nejdelší

Do smrti nejdelší

to se jen tak říká

Ale dlouhá smrt

není žádná klika

Blázni na Liblíně

v blázinci při víně

druh druha konejší:

Do smrti nejdelší

Mladý na Petříně

ústa ústy drtí

taky si slibujou

Do nejdelší smrti

Do smrti nejdelší

to se jen tak říká

Ale dlouhá smrt

není žádná klika

Mně by přišlo vhod

vyklidit tělo

přeskočit plot

aby to nebolelo

Nějaká náhlá

chci aby na mě sáhla

vzít to zkrátka

ne jako chudák matka

Do smrti nejdelší

to se jen tak říká

Ale dlouhá smrt

není žádná klika

Neznat nemocného

Nemít k němu vztah

Chodit kolem něho

po špičkách

A když pak pýcha

zastíní soucit

nezapomenout

přinést pomeranče

Do smrti nejdelší

to se jen tak říká

Ale dlouhá smrt

není žádná klika

Šeptám si pro sebe:

Proč já, proč ne jiný?

Osud jak KGB

nesděluje viny

Nač jsou důležitý

všecky nesnáze

Který smysl skrytý

jim přidává na váze?

Do smrti nejdelší

to se jen tak říká

Ale dlouhá smrt

není žádná klika

Pán u okna už se

skoro nepočítá

jen ta duše se v něm

týdny zmítá

Důslednej

anděl strážce

je někdy horší

než hovno na podrážce

Do smrti nejdelší

to se jen tak říká

Ale dlouhá smrt

není žádná klika

S vírou se jistě

odchází snáz

jen zapomenout

na tu agónii

Nechat se vidět

u lůžka smrti

Zapište sestři

že jsem tady byl

F

Fuj

Moc už mě toho nečeká

jenom skok mě dělí

Ještě tak zabít si člověka

aby to bylo celý

Má zkušenost je bohatá

jenom ta smrt v ní chybí

Furt ňáký malý zvířata

a samozřejmě ryby

Přeci jen to život osladí

vodpravit si pár sviní

Některý bych rád od mládí

a některý až nyní

Fuj fuj fuj fuj fuj fuj fuj

to se nesmí

fuj fuj fuj fuj fuj fuj fuj

to je hnusný

Přeci jen to život osladí

odpravit si pár sviní

Některý bych rád vod mládí

a některý až nyní

Říkám si: Tak to udělej

i adresy už mám

Jenomže já jsem zbabělej

radši se picnu sám

H

Hotelový sluha

Hotelový sluha

těžko najde druha

sám by ale ztuha skotačil

Vždyť kromě té služby

nic jiného už by

nic jiného už by nestačil

Na vysoké škole lokajské

učí se tam píti tokajské

potom ze studií vylejí

všecky s pocintanou livrejí

Kdo chce získat titul lokaje

nesmí cmrndat tokaj lokaje

neboť v pobryndané livreji

žádný lokaj nemá naději

Býti vzorným sluhou

jen to je mu vzpruhou

téměř každou druhou sezónu

A když bere služné

skrývá city mužné

skrývá city mužné v předklonu…

J

Jako anonym

Včera mi bylo

nemastně neslaně

v hloubi mne ovládl

takový podivný vzdor

Tak dlouho jsem se

máčel ve vaně

až jsem si poškodil

daktyloskopický vzor

Já nevím proč

a proti komu

směřovala ta

směšná odveta

prostě stalo se

Pak jsem vyšel z domu

a taky jen tak

do světa

Mám zcela hladká

bříška prstů

jako tajný člen

nějakého klanu

má identita

odplavala skrz tu

voňavou teplou

vanu

Jako anonym

jsem předem zproštěn viny

nebudu za trest

v slzách klečeti

jsa odtotožněn

A moje hrůzné činy

dál neponesou

moje pečeti

Zaškrtím všechny

co mi ublížili

po právu jako

samozvaný kat

Nebo je nechám

aby žili

nechám je zvolna

umírat

Včera mi bylo

nemastně neslaně

v hloubi mne ovládl

takový podivný vzdor

Tak dlouho jsem se

máčel ve vaně

až jsem si poškodil

daktyloskopický vzor

Jako tok horské říčky

Jako tok horské říčky

život odletí

Jen útlé kalendáříčky

se kupí v šupleti

Prach klade šedou roušku

blednou regály

i čas jakýsi v kroužku

a iniciály

Jak říci, co to bylo

zda vášeň, nebo cit

když se to podařilo

tak pěkně utajit…?

JáMy

Kryt, příkop nebo hrob

deru se zeminou

Spletence stop

cíl neminou

JáMy! Kovově kříslo

jednotně množné:

Vyber si číslo

pokud je to možné

Propocen, ale v bílém

z pondělka do pátku

zištně se družím s jílem

a doufám v oplátku

Je po plese

Je po plese

a každej mlčí, kolik unese

Co to zrcadlí

rysy povadlý

jenom únavu

leda by někdo z nás

byl na hlavu

Je po plese

a každej mlčí, kolik unese

Proč je to vždycky takový

jako by člověk neměl

pud sebezáchovy

Pověz milá má

pověz milá má

vychovaná

srnama

Proč je to vždycky takový

jako by člověk neměl

pud sebezáchovy?

Je po plese

nenávidíme se

ticho do ticha

ani nedýchá

Řekni to!

Řekni to

Dokud to nevyslovíš, není to

Je po plese

nenávidíme se

Jak v tomhle zůstat nad věcí

řekni zvíře zvířecí

Pověz milá má

pověz milá má

vychovaná

srnama

jak v tomhle zůstat

nad věcí

řekni zvíře zvířecí

Je po plese

nenávidíme se

Je to navěky

žádný comebacky

žádnou opravu

leda by někdo z nás

byl na hlavu

Je po plese

a každej mlčí, kolik unese

Je po plese

Rozejděte se!

Jenom ta láska

Tady je drahá každá rada

ta naše šifra nemá klíč

vidím tě rád i ty mě vidíš ráda

jenom to hezký, jenom to hezký už je pryč

Jenom ta láska, láska už tu není

že bych chcal krev a žral kamení

Kdo za to může otázka se vrací

kdo zavinil ten divnej stav

smiřujeme se s danou situací

Až půjdeš kolem, až půjdeš kolem, tak se stav

Jenom ta láska, láska už tu není

že bych chcal krev a žral kamení

Někde už čeká další dobrodružství

zas někde někdo ocení

zklamané ženství, zneuznané mužství

pak že to nemá, pak že to nemá řešení

Jenom ta láska, láska už tu není

že bych chcal krev a žral kamení

Skláním se Pane se vší nepokorou

vím, stačí abys prstem kýv

tvůj obraz plní moji mysl chorou

všecko se zdá bejt, všecko se zdá bejt jako dřív

Jenom ta láska, láska už tu není

že bych chcal krev a žral kamení

Tady je drahá každá rada

ta naše šifra nemá klíč

vidím tě rád i ty mě vidíš ráda

jenom to hezký, jenom to hezký už je pryč

Jenom ta láska, láska už tu není

že bych chcal krev a žral kamení

K

Kardinál

Náš kardinál si na nebeskou bránu

nezaťuká

ne, nezaťuká

Zatajil Kristu Pánu

že se v církvi šuká

Vrabci to cvrlikají

kukačka to kuká

ale on to tají

jak velí věrouka

A co by ne

je to tak lidský

pámbu to promine

svý církvi katolický

A co by ne

je to tak milý

non sum dignus domine

Já vím, byli nezletilý

Náš kardinál nevěří ani

na pekelný muka

Má klidný spaní

je s peklem jedna ruka

Takže ví, že si na to nebe

nezaťuká

ne, nezaťuká

poněvadž pámbu ho zjebe

jak malýho kluka

A co by ne

je to tak lidský

pámbu to promine

svý církvi katolický

A co by ne

je to tak milý

non sum dignus domine

Já vím, no tak byli nezletilý

Náš kardinál si na nebeskou bránu

nezaťuká

ne, nezaťuká

Zatajil Kristu Pánu

že se v církvi šuká

Vrabci to cvrlikají

kukačka to kuká

ale on to tají

všichni ho znají

Jmenuje se: George Pell, Carlo Capella, Hans Groër,

Ivan Payne, Bernard Law, John Geoghan,

Józef Wesołowski, Erik Tvrdoň, Philippe Barbarin,

Vendelín Zboroň, Bernard Preynat, Marcel Puvák,

Luigi Ventura… a mnoho dalších…

Kdo přijde po mně

Už mě má holka už mě střídá

ztratila se mnou celej rok

kdo přijde po mně, ať je třída

já jsem jen opilec a cvok

Už mě má holka už mě mění

já bysem do tý lásky kop

stačí dát čistý povlečení

abysem zmizel beze stop

Pár věcí ovšem nevyčistí

ty jsem jí natlouk do hlavy

kdo přijde po mně, ten to zjistí

a zmocní se ho obavy

Uslyší od ní moje věty

možná i celý souvětí

objeví moje tajný světy

s mou holkou ve svým objetí

Tak jim to zvolna začne skřípat

až jednou takhle v neděli

ona mu řekne: Ty jsi případ

Jestli chceš, budem přáteli

Už mě má holka už mě střídá

s módou je nutný držet krok

kdo přijde po mně, ať je třída

já jsem jen opilec a cvok

Kdo přijde po mně, čerti vědí

Ten chlápek s tváří tajemnou

ten po mně pro ty po něm zdědí

to co já po těch přede mnou

Kdyby smrtka měla mladý

Lidi se tisíc let mydlej a mydlej

bouraj si baráky, ve kterejch bydlej

Bouraj si baráky, střílejí zrádce

některý z nich to maj v popisu práce

Mají se na mušce, kdo koho složí

přesto však lidstvo se vesele množí

Přesto však lidstvo si vesele trtká

jediná sama je na všecko smrtka

Kdyby smrtka měla mladý

mělo by to svoje klady

hned by to šlo plynule

hned by to šlo plynule

Jednou kulkou, jindy hlady

mládí si ví ve všem rady

nemá skrupule

nemá skrupule

Kdyby smrtka měla mladý

bylo by to teď a tady

tady na Zemi

ve čtyřech případech z pěti

zvládly by to její děti

v pátém zase my

Bezdětná táhne však od obce k obci

Nabízí, slibuje, svádí k adopci

Nabízí, slibuje, láká a vábí

vydává propustky, zřizuje štáby

Na mě to nezkouší, ví, že já cuknu

jsou tu však mužové v zeleném suknu

Najdou v ní milenku, ano i mámu:

chlapce si osvojí a ještě dá mu

Zapomeňme na zásady

kdyby smrtka měla mladý

s kým by to bylo?

S kterým asi šťastným tátou?

Já bych nemoh se zubatou

ani za kilo

Kdyby smrtka měla mladý

byl by náš svět ve všem všady

nezávislý na Bohu

Jí však chybí předpoklady

nemá totiž ani vnady

ani dělohu

A tak se lidi dál mydlej a mydlej

bouraj si baráky, ve kterejch bydlej

Bouraj si baráky, střílejí zrádce

některý z nich to maj v popisu práce

Tak jeden pracuje a druhej se dívá

marně se o tom všem v písničkách zpívá

marně se o tom všem v písničkách zpívá

člověk je smrtelný, práce je živá

Kočky z Letný

Tam na Letný

tam ve svahu

tam kočky koukaj

na Prahu

a nečíhají ani neloví

vždyť jim to denně nosím syrový

Když náladu

mám praštěnou

tak sypu kočkám

roštěnou

Sypejte kočkám, jinak zakrní

sypejte kočkám, kašlou na zrní!

Kočky z Letný

vy jste pěkný

volám na ně

když se setmí

Každá však si

hryže flaksy

já mám dávat

bacha na psy

Když vracejí

se z procházky

zde čumáčky

tam ocásky

dívám se, jak se vlní, potvory

jak si tloustnou za mý úspory

Kočky z Letný

vy jste pěkný

baštíte jak

nepříčetný

Už v tom děsným

shonu nespím

ale šáhnout

na vás nesmím…

Komu dnes

Komu dnes vášnivě natrhnu blůzku

nikdo se nehlásí

všecky mý přítelky odřekly schůzku

pro špatný počasí

Neřeknu kdyby tam padaly kroupy

to je fakt na mašli

ale je jen mlha a to je hloupý

Kampak šly?

Třeba šly za někym, kdo je fakt zvrhlý

za ňakym úchylou

nebo mi jenom tak potichu zdrhly

ou ou ou…

Odešly, už se mi nevrátí zpátky

proč jsem tak nesmělý

k jedné moc měkký a na druhou krátký

už mě nechtěly

Ani ta zrzavá ani ta stará

holky co chcete?

Nechám to uležet a uvidím zjara

až to rozkvete

M

Marný sen

Tak strašně, strašně toužím

po něčem velikém

Já nevím — po svíčkové

s trojitým knedlíkem!

Lví srdce, horké čelo

marný sen o štěstí —

Zas vepřo knedlo zelo

a jenom se šesti…

Mrazíš

Její slova byly studený a krátký, strohý a hladký:

Jasně Dobře Klidně Možná Jak kdy Nevím Třeba Teď…

snad aby je když tak zas mohla vzít zpátky

ještě mě z nich mrazí jako led

Možná že by chtěla bejt laskavá a vřelá

nejde přece nakonec jen o slova

ale nikdo jí neřek, jak se to dělá

nepřinesla si to z domova

a já jí říkal:

Mrazíš mrazíš mrazíš

a všechno tím kazíš

ale ona neposlouchala a mrazila

a samozřejmě tím všechno zkazila

377 395 822

to je všecko, co tak o ní vím

to snad není ani pravda

zbyl mi po ní v hlavě jenom PIN

Nedá se říct, že by byla svině

nechci dělat ukvapený závěry

ale s každým jiným rozmlouvala plynně

mně věnovala jenom úterý

ale ne každý, jenom některý

a já jí říkal:

Mrazíš mrazíš mrazíš

a všechno tím kazíš

ale ona neposlouchala a mrazila

a všechno tím zkazila

Hltal jsem ty její slůvka

jak vyhlášky na sloupech podél trati

do uší mi fičel vítr ledovej

ale že bych byl tušil, že se to tak zhatí

pámbu uchovej

Její slova byly studený a krátký, hladký a strohý:

Jasně Dobře Klidně Možná Jak kdy Nevím Třeba Snad…

trochu z toho zábly nohy

ale uměla se krásně smát

a já vůl jí říkal

Mrazíš mrazíš mrazíš

a všechno tím kazíš

ale ona neposlouchala a mrazila

a všechno tím zkazila

N

Najatí vrazi

Najatí vrazi, mí přátelé drazí

třesou se na práci každý jak lev

Na čele nápis Dnes vraždíme gratis

na líci úsměv a na rukou krev

Námezdní lháři se podivně tváří

jak by už cítili v útrobách kov

to proto, že klamou ne tělem, leč tlamou

děsí se obsahu napsaných slov

Najatí vrazi, mí přátelé drazí

zvolili poslání nebezpečné

Chytají škodnou, tu seknou, tu bodnou

není to snadné, leč užitečné

Tak utíkej s nimi do deště a zimy

pozdvihnout lidstvo a napravit svět

Plížit se městem a potrestat trestem

docenty souvětí, doktory vět

Vyhledej oběť a bodni a odjeď

napíše o tobě místní plátek

Pak párkrát zalži a dají ti šarži

a všecko se vrátí zas na začátek

kde najatí vrazi, mí přátelé drazí

třesou se na práci — a já jdu spát

Bodejte, travte a dobře se bavte

já na to nejsem A nebudu lhát

Namrzají Nusle

Namrzají Nusle

jako na Sibiři

ponuře a hnusle

krajem se to šíří

Namrzají Nusle

Nusle namrzají

Rusové i Rusle

ty to znají

Mráz jen mráz — proč se nám do toho klima plete

Mráz jen mráz — tady nám řepka už nepokvete

A mráz jen mráz — ať už ty zelený táhnou k čertu

Mráz jen mráz — pláčou i soudruzi z Agrofertu

A namrzají Nusle

namrzají líce

namrzají rety

pozor na retnice

Namrzají Nusle

i ty beduíni

obouvají brusle

v plnovousech jíní

Mráz jen mráz — proč se nám do toho klima plete

Mráz jen mráz — tady nám řepka už nepokvete

A mráz jen mráz — ať už ty zelený táhnou k čertu

Mráz jen mráz — pláčou i soudruzi z Agrofertu

A namrzají Nusle

takhle v půli května

namrzají Nusle

namrzá i Letná

Namrzají Nusle!

Jásá smečka lidská

aspoň ňáká změna

i když klimatická

Mráz jen mráz — proč se nám do toho klima plete

Mráz jen mráz — tady nám řepka už nepokvete

A mráz jen mráz — ať už ty zelený táhnou k čertu

Mráz jen mráz — pláčou i soudruzi z Agrofertu

Nebudu bydlet v Québecu

Občas mi bejvá do breku

jak se mi tenčí šance

nebudu bydlet v Québecu

ani v Casablance

ani v Haagu

ani v Santiagu

Stěhoval jsem se z Proseku

stěhoval jsem se z Varů

nebudu bydlet v Québecu

ani v Ulanbátaru

ani v Haagu

ani v Santiagu

ani v Dillí

což je mi ale spíš milý

Potkal jsem včera Rebeku

řekla: Cítím to v kříži

nebudu bydlet v Québecu

nemluvě o Paříži

ani v Haagu

ani v Santiagu

ani v Dillí

což je mi ale spíš milý

ani v Minsku

ani v Čeljabinsku

Život je plnej nevděku

a perspektivy bídný

nebudu bydlet v Québecu

nebudu bydlet v Sydney

ani v Haagu

ani v Santiagu

ani v Minsku

ani v Čeljabinsku

ani v Dillí

což je mi ale spíš milý

ani v Gentu

ani v Sacramentu

ani v Riu

leda v krematoriu

Občas mi bejvá do breku

i když sluníčko svítí

nebudu bydlet v Québecu

zůstanu tady — v týhle řiti

Ani v Haagu

ani v Santiagu

ani v Dillí

moji milí…

Nehoda

Po nebi plují vzducholodě

ze kterých padá omítka

brouzdáš se nahá proti vodě

sladce ti zvoní kopýtka

Vzduchoplavci nám vlídně kynou

a půjčují si kukátka

tvá ňadra řádí nad hladinou

jak rozpustilá koťátka

Vilný faun na nás míří flétnou

povětřím sviští perutě

supové se již záhy slétnou

ke všem, kdož leží nehnutě

Náhle však hvízdla meluzína

kolem se přehnal vlkodlak

a plátky růže tvého klína

rozfoukal vítr do oblak

Neodpovídá

Můj miláček si svý soukromí hlídá

neodpovídá

Je to bída

deprese se stresem se střídá

neodpovídá

Můj miláček si svý soukromý střeží

a čas nám běží

Třeba si říká, že na tom nezáleží

a já už stěží

lovím ty blbý rýmy

Miláčku sladký odepiš

miláčku můj zvláště když

zvláště když vím

kde jsi a s kým

(a zase ten blbej vlezlej otřepanej rým

kterýho se ovšem asi nikdy nezbavím

a nezbavím

zvláště když vím

kde jsi a s kým…)

Můj miláček si svý soukromí hájí

a to je v háji

srdce mi na čtverečky krájí

a krájí

Můj miláček si svý soukromí chrání

a brání

bez slitování

Není k mání

vzkažte mu, že ho někdo shání

k milování

Můj miláček si svý soukromí hlídá

neodpovídá

Je to bída

deprese se stresem se střídá

neodpovídá

asi tam nemá signál…

Nevěra

Nevěra se nevyplácí

končívá to funusem

už mou holku funebráci

zasypávaj humusem

Žádná hudba tady nezní

když ji dávaj do země

jen já zpívám, že jsem bez ní

jako ona beze mě

Stála tam s tím virtuosem

vysvlečená donaha

s jiným by to seklo o zem

já jsem silná povaha

Kdo tu holku vysvlík, ptám se

On řek: Moje piáno

párkrát jsem jí přehrál Brahmse

no a měl jsem vyhráno

Klávesnice náhle zrudla

a jen zvolna zasychá

komorní A, to je kudla

zaražená do ticha

Žádná hudba tady nezní

opus ani rock’n’roll

jen já zpívám, že jsem bez ní

chvíli v dur a chvíli v moll…

Něžný odpůrce kondomu

Udělal jsem si dvě děti

a pomýšlel bych na třetí

nejsem však z mužů kteří jdou

a bezhlavě to risknou

Já jsem s tím přišel za ženou

a dal to na uváženou

ona však rázně pravila:

Jedině s externistkou!

I dechlo jaro v srdce mé

šeptalo Vstaň a půjdeme…

Noc byla vlahá, měsíc hrál

barvami duhovými

Přede mnou teplá večeře

a za mnou dveře k nevěře

To dilema je k popsání

jen obkročnými rýmy

A tak jsem vyšel do noci

a už mi není pomoci

(Tolik mi toho bože je

jen pomoci mi není…)

Teď bloudím k domu od domu

něžný odpůrce kondomu

neubližuji nikomu

a kráčím k zatracení

Udělal jsem si dvě děti

a pomýšlel bych na třetí

a v tom je moje prokletí

a taky moje šance

Udělal jsem si dvě děti

rukojmí nebo oběti

dvě krátké zmínky v závěti

zodpovědného štvance…

Noc

V soumraku vranám

žal hrdlo svírá a nám

srdce rozdírá

Obzory ztmavly

jen Luna blýská šavlí

zavírej oči

Stále se stmívá

a modrá morda temna

o tobě zpívá

Nocí úzkosti

je dlouhé bdění ke dni

ještě chceš mlčet?

Polož mi kámen

temnými blaty půjdu

světýlko v očích

V obzoru střepy

sklo skřípe mezi víčky

slepá beznaděj

Záludně svítá

a škvírou pode dveřmi

srdce se plazí

Je ve mně díra

a zvíře neumírá

a obruč hoří

V úsvitu vranám

žal hrdlo svírá a nám

srdce rozdírá

Noční můra

Včera v noci jsem se ve snu

neobvykle nudil

zdálo se mi, že se mi zdá

že už jsem se vzbudil

Zdálo se mi, že se mi zdá

že jsem dávno vzhůru

a se síťkou na motýly

honím noční můru

Dohnal jsem ji sice k smrti

stačilo jen málo

ale pak jsem přišel na to

že se mi to zdálo

Tuším, že tím ve tvých očích

nepatrně klesnu

když ti řeknu, že se mi zdá

že žiju jen ve snu

A to není žádnou drogou

ani alkoholem

nýbrž tím, že noční můry

pořád krouží kolem

O

Okolo mlejna

Kampou okolo mlejna

cesta je beznadějná

protože stejně

skončí ve mlejně

To se tam navalí

všichni ti její bývalí

při pivu, při meruňce

čekaj, až vyjde slunce

a čekají tam na baru

Já taky chci tu

která přichází za úsvitu

ta malá bloncka

léčí mý smutky z loňska

Léčí, léčí

ty mý a ještě něčí

jedno malý

a všem se rozum kalí

a čekají tam na baru

Má společnice

má žlutý oči psice

krvavý bělma

ach šelma

Sama, tak sama

proplouvá zástupama

jenom chvíli

a muži kvílí: Jau jau

a čekají tam na baru

Kampou okolo mlejna

cesta je beznadějná

protože stejně

skončí ve mlejně

To se tam navalí

všichni ti její bývalí

při pivu, při meruňce

čekaj, až vyjde slunce…

Ó

Óda na dezerci

Hned jak začla ofenzíva

nalil jsem se jako slíva

i když jinak nepiji

Rozloučiv se s kamarády

vykročil jsem, avšak zády

ku frontové linii

Zpívám píseň dezertéra

jako jsem ji zpíval včera

Sbohem válko líbezná

S tankem nejsou žádný špásy

poněvadž má dole pásy

kráva železná

Zpívám píseň zrádce vlasti

ačkoliv jsem téměř v pasti

vyčuchá mě pes

Už vidím tu chvíli trapnou

jak sem vlítnou, jak mě drapnou

a daj do želez

Jednoho však nepotěší

když ho druhej někde věší

já bych to bral tragicky

Že je mi to proti srsti

tak se skrejvám Máš mě v hrsti

a to jednou provždycky

Hned jak začla ofenzíva

nalil jsem se jako slíva

i když jinak nepiji

Rozloučiv se s kamarády

vykročil jsem, avšak zády

ku frontové linii

Zády k frontě, k týlu čelem

sám sobě jsa velitelem

šel jsem celou neděli

Lásko, už se můžeš těšit

lehce zraněn, avšak sešit

čekám na tvé povely

P

Pepa

Včera Pepa nejed, jindy jí

snad se inspiroval Indií

nebo jinou zemí některou

kde též pravidelně nežerou

Žádný jitrnice, jelita

Pepu láká vyšší entita

Žádnou slivovici, žádnej chlast

Pepu láká ňáká z vyšších kast

Pepa doufá, že se převtělí

copak vy byste to nechtěli?

Změnit tělo, změnit totožnost

za tu a tam ňákou pobožnost

Kdo se chtějí státi asketou

ať si před svým prahem zametou

ať si vyluxují v brlohu

jinou radu vám dát nemohu

Pepa ten si sice vysaje

jinak ale vcelku krysa je:

V noci se z něj stává bestie

chlastá mešní, žere hostie!

Zčásti z hladu, zčásti ve zmatku

sežral i pár svatých ostatků

Jedno svaté ucho, svatou kost

teď už nebude mít nikdy dost

Církev na to hledí s nevolí

ale Pepu břicho nebolí

Vyšla z něho svatá stolice

viděla to celá ulice

Podolí

Když jsem jel z Pankráce dolů zkratkou

viděl jsem v Podolí scénu sladkou

sladkou, sladkou

kráčeli spolu křižovatkou

mladej tatínek s mladou matkou

sladkou, sladkou

Andělský chóry zněly zleva zprava

madonka byla lehce popelavá

sotva to stihli

nikdo na ně neřval, kam se ženou

vždyť přecházeli na červenou

což je barva lásky

Podolí Podolí Podolí…

Ona upadla, ale zase vstala

síťovka se jim celá vysypala

ňáký jogurty — ňáký mlíko

posbírali to, vzali klíčky

a doma si to složej pěkně do poličky

ježíšmarjá, taková krása

Jestli my nemáme miláčku pech

nepůjdem spolu takhle po nákupech

ne my dva asi ne

můžem to svádět, na co chceme

co všecko spolu nebudeme

ale je to tak

Podolí Podolí Podolí…

Když jsem jel z Pankráce dolů zkratkou

viděl jsem v Podolí scénu sladkou

sladkou, sladkou

kráčeli spolu křižovatkou

svatej otec se svatou matkou

sladkou, sladkou

V laciným hotelu ani půlku

nějak jsem zapomněl na pilulku

ale šlo to, šlo to

ne sice zrovna ňák fantasticky

ale tak normálně jako vždycky

šlo to, šlo to, šlo to

Podolí Podolí Podolí…

Miláčku, bylo nám spolu hezky

ještě si schovám ty esemesky

já jo, já teda jo

abysem věděl, co to bolí

až zase pojedu skrz Podolí…

Posaď se doktore

Posaď se doktore, ať mi nevyneseš spaní

zkrať svoje kydy, prodluž mý umírání

já vím, už jsi mě viděl jít na druhou stranu

kdo to moh tušit, že ještě jednou vstanu

tak mi dej šanci, zařiď to jakkoliv

ať tady po sobě nenechávám chlív

Proč mi to Pane děláš těžší

každej tu na tvou lásku hřeší

a mně nezbejvá než se ptát:

Proč mi to Pane děláš těžší

to už mě asi nemáš rád

Potkal jsem doktore svou smrt už celkem zblízka

už ani nevím, komu se po kom stýská

a nepoznám ji Ach ta moje hlava

už ani nevím, kdo koho vyhledává

Je třetí s námi na každým rendez-vous

říkám svý lásce Je i v tvým úsměvu

Proč mi to Pane děláš těžší

Někdy mám pocit, že tě těší

součet mých omylů a ztrát

proč mi to Pane děláš těžší

ty jsi mě nikdy neměl rád

Zařiď to doktore, ať ještě nezahynu

ať nejdřív umřou, kdo znají mou vinu

žádný zázraky od tebe přece nechci

jen mi to prodluž, čekám na injekci

poraď si doktore, poraď si ber kde ber

ať se čistý otisknu do paměti svých dcer

Proč mi to Pane děláš těžší

Je ze mě tlustej strejda s pleší

holky se ke mně nechtěj znát

proč mi to Pane děláš těžší

což jsem tě náhle začal srát?

Vždyť vidíš doktore, modlím se, ale asi moc tiše

a všecko je to fráze a rutina a klišé

věřím jen v lásku a ve tvou medicínu

a nechci nic, jen uklidit svou špínu

do tebe vkládám svý naděje a přání:

zkrať svoje kydy, prodluž mý umírání…

Postel úzká

Postel úzká

co to tam na ní vedle mě spinká?

Je to ňáká ruská Ruska z Ruska

nebo ňáká Ukrajinka

Ještě chvíli spinkej, ještě chvíli

do vlasů mi fuň a slintej na polštář

maso bílý

němá tvář

Ještě oči neotvírej

ještě chvíli se chci dívat ze všech stran

sokol bílej

padá na Kalemegdan

Spinkej má něžná pracující

vlna šplouchá o dunajský břeh

město spící

sní sny o snech

Spinkej, spinkej zvěři lítá

však to známe — stesk nerozchodíš

podívej, venku svítá

tak naposled pojď ke mně blíž

Rudý ráno

a hebké pihy hvězd

dokonáno

jest

Raněná zvěř se vzpíná

pamatuj si, co je to za den

konec října

nad Bělehradem

Potkan

Byla jedna země fikaná

a lidi tam taky

Zvolili si králem potkana

poněvadž byl vychcanej jak mraky

Projevil se jako mršina

do dne a do roka

ale volila ho většina

pomohla rodná stoka

Teď pije krev podle tradice

absťáky ho ničí

vždyť má natažený hadice

v Rusku v Číně ba i v zahraničí

Národu prý život usnadní

hrá si na dobrého otce

je to ale zvíře odpadní

ať si tvrdí, co chce

ať si tvrdíkuje, co chce

Dál si mrcha trčí v úřadě

už mu teče, kdyby jenom z nosu

už by měl bejt dávno na řadě

ale smrt si nechce zasrat kosu

Byla jedna země fikaná

a lidi tam taky

zvolili si králem potkana

poněvadž byl vychcanej jak mraky

Ňák se nám to zvrtlo, občani

ohryzanej prapor sotva visí

přemnožili se nám potkani

dřív byly jen obyčejný krysy

Prší nám do campari

Prší nám do campari

prší nám do campari

není to metafora

prší nám do campari

prší nám do něj shora

prší nám do campari

prší nám do campari

déšť dávno odehnal

milenecký páry

jen my tu tvrdneme dál…

Prší nám do campari

prší nám do campari

voda to všecko ředí

prší nám do campari

je málo odpovědí

prší nám do campari

otázky na rtech pálí

prší nám do campari

prší nám do campari

Ptám se — a zase nic

A co by jako mělo?

Prší nám do sklenic

campari zrůžovělo

Prší nám do campari

prší nám do campari

a jsou v tom ňáký čáry

prší nám do campari

a je to kýč všech kýčů

prší nám do campari

že miluju tvou…

prší nám do campari

prší nám do campari

prší nám do campari

už je to plný sraček

z kostela svatý Kláry

je slyšet umíráček…

Prší nám do campari

prší nám do campari

a smutek zaťal spáry

prší nám do campari

a srdce drásá drápem

prší nám do campari

a oba dva to chápem

prší nám do campari

prší nám do campari

Ptám se — a zase nic

A co by jako mělo?

Prší nám do sklenic

campari zrůžovělo…

Prší nám do campari

prší nám do campari

láska je krev a cáry

a co se srdce týče

dál truchlí po tvé…

prší nám do campari

prší nám do campari

Psové

Byl jeden muž v České Třebové

kterej zdravil psové

psové, ach psové

Zdravil je tiše a někdy jenom v duchu

popřál a nedbal na předtuchu

psové, ach psové

Trochu se bál, že ho při tom chytí

svaz chovatelů a další sodomiti

psové, ach psové

A taky jo, v noci ho jali

a potom ho tam ukamenovali

psové, ach psové

Každej pes má mít svýho člověka

co tady s chlapem, kterej před psem smeká

psové, ach psové

Na kámen kámen mohyla se klene

choděj tam psové všeho plemene

psové, ach psové

Loučí se všichni, který ho znali

do rána pomník značkovali

psové, ach psové

Byl jeden muž v České Třebové

vzali si ho psí apoštolové

psové, ach psové

Psí hvězdu Sirius měl v horoskopu

nechal tu dobrou pachovou stopu

psové, ach psové

R

Romance postmoderní

Pili jsme pivo s přáteli

a po devátém kozlu

hovořil jeden o dobru

a druhý zase o zlu

Já pravým uchem naslouchal

a ven to pouštěl levým

a mlčel jsem neb k tématu

nic podstatného nevím

Hospodou pára voněla

z nějaké nóbl šlichty

a nad ní mládež skláněla

své postmoderní ksichty

Naproti slečna unylá

poslední knedlík zdlábla

a s plnou hubou mínila:

Život je dílo ďábla!

Třeba jo slečno, třeba ne

odpověděl jsem břitce

Co víc by chtěla od chlapa

těsně po čtyřicítce

Já vidím život prostince:

možná že je to studna

a tak se držím hostince

a líbí se mi u dna

Dál sedám v koutku nad pivem

a telecími párky

ve vzduchu visí modrý dým

na hajzlu Literárky…

Rozhovor s Pepkem

Co se to tam v listí

co se to tam bělá?

Je to něčí hlava

věkem ohnusnělá

Bože, to je lebka

sousedovic Pepka!

A podle ní tělo

co s ní souviselo!

Ouvej, souviselo

a už nesouvisí

už mi zatlačili

ty očička krysí

Já jsem za ním zašel

já ho exhumoval

abych tady nad ním

takhle rozumoval:

Jaký jsi to býval

jinoch osvalený

když jsi na kanapi

líhal rozvalený

Temeno jsi míval

bujně zavlasené

úsměv jako negr

tváře vypasené

Pepku, dej mi zprávu

než mě hrobník chytí

jak je to daleko

od bytí k nebytí!

Pepek se jen usmál

bezmasou čelistí

a střelhbitě zetlel

rozplynul se v listí

Ř

Řekněte to mýmu psovi

Už mi začla dovolená

už mi pište absenci

už mě berou na ramena

štyry krásný mládenci

Byl jsem tu jen pro vostudu

ví to celá hospoda

ode dneška radši budu

čuchat kytky zespoda

Řekněte to mýmu psovi

jinej ať tam nechodí

a kdo už mi koupil věnec

ať ho zase zahodí

Celej život jsem byl lichej

celej dlouhej život sám

tak ať mám i funus tichej

jak za stannýho práva flám

S

Sněmovní

Mám byt podkrovní

v ulici Sněmovní

co s ním zkusím, to nemáte zdání

Zvlášť když poslanci

co žijou z mejch financí

parkujou tu kvůli zasedání

Mají tu práci

vyšvihli se nahoru

bejvalí svazáci

a soudružky z národního výboru

A mám byt podkrovní

v ulici Sněmovní

co s ním zkusím, to nemáte zdání

Zvlášť když poslanci

co žijou z mejch financí

parkujou tu kvůli zasedání

Žiju s rodinou

obklopen spodinou

napříč celým politickým spektrem

Jsou tu zajisté

komunisté — fašisté

každému se měří stejným metrem

Mají tu práci

vyšvihli se nahoru

bejvalí svazáci a veksláci

a soudružky z národního výboru

a z pionýrskejch táborů

A mám byt podkrovní

v ulici Sněmovní

co s ním zkusím, to nemáte zdání

Zvlášť když poslanci

co žijou z mejch financí

parkujou tu kvůli zasedání

Komu záleží

na mém boji s verbeží

v politice nikdo nezná bratra

Jsou prý zvolení

jen já bez dovolení

jen já na ně mohu hledět spatra

Mám byt podkrovní

v ulici Sněmovní

jen si říkám, jak já k tomu přijdu

Když tu poslanci

co žijou z mejch financí

demonstrujou denně ducha bídu

Mají tu práci

vyšvihli se nahoru

bejvalí svazáci a veksláci a pasáci

a soudružky z národního výboru

a z pionýrskejch táborů

co pamatujou Sodomu i Gomoru

A mám byt podkrovní

v ulici Sněmovní

co s ním zkusím, to nemáte zdání

Zvlášť když poslanci

co žijou z mejch financí

zasedaj tu kvůli parkování…

parkujou tu kvůli zasedání

Sonet o blbosti

Prožíval jsem tuhle krutá muka

ještě dnes mi není do zpěvu

naslouchal jsem totiž výlevu

ignoranta, tupce, nedouka

Mít jak sultán svého mameluka

rozkázal bych: vypucuj si meč

a sejmi ho za tu blbou řeč

jsem však sám a třese se mi ruka

Chovám pravda jistou nedůvěru

k lidem zjevně mdlého charakteru

horší však jsou tupé pytle střev

Zradu, lež a jiné podlé skutky

stačí trestat udělením důtky

ale blbost — blbost žádá krev!

Asi bych to neměl nahlas říkat

ale nejhorší jsou kritici

uvijte jim něžnou kytici

přivoní a hned ji začnou žvýkat

Autor prý se s nimi musí stýkat

chce-li se udržet na špici

leckdo však má křeč a zimnici

jen slyší to stádo z dálky hýkat

Já to chápu jako tradici

hadí slinou kolem sebe stříkat

šířit lepru, mor a příjici

A že nemám valnou ambici

nechám sebou literárně smýkat

aniž mi to zhorší stolici!

SOS

Lidé jsou tajemné bitevní lodě

a těla železná

z dychtivé lásky se pouštějí k vodě

nikdo se nezná

Pozorují se periskopy

minou se, nebo neminou?

Zanechávají z pěny stopy

a ty se záhy rozplynou

Tam v mlze žijí pro obrysy

když hrdé přídě zdvíhají

kdes hluboko však sídlí krysy

a číhají

Já křižník se slávou připlouvám z honu

zní píseň vítězná

Ach ne, řvou sirény!

Troskotám, tonu

Nikdo mě nezná

T

1984

Netěší mě korbel

netěší mě žvanec

čtu, co napsal Orwell

jsem jak ztroskotanec

Jako ztroskotanec

bloumám po vesmíru

státní zaměstnanec

kterej ztratil víru

V hlavě mám jen bordel

ač to říkám nerad

Orwell Orwell Orwell

tos mi neměl dělat…

Prej se tady snoubí

s vědou fantazie

A já křičím Houby!

Vivat Eurazie!

Čtu, co napsal Orwell

je to smutný psaní

a jdu pro revolver

Začíná mi ranní

Tisíc žen

Jeden můj známej měl prej tisíc žen

jako Georges Simenon

co psal ty detektivky

a já jen

dvě tři dívky

Tisíc žen

to se tak někdo narodí

už s takovouhle vlohou

tisíc žen

to je tisíc tváří, tisíc jmen

a v ideálním případě i dva tisíce nohou

Takovej člověk ví, že nežil marně

nic nechce měnit ve zlosti

a netráví čas na cvokárně

s komplexem méněcennosti

To já bych změnil všecko od začátku

jinýho otce, jinou matku

jinou ženu a jiný děti

a jinou barvu pleti

a jiný názory a jiný přátele

a jinou kliku z jiný prdele

a vždycky všecko odjinud a jinudy a jinam

a jen pro pořádek připomínám:

Nic na tom není

všechno se změní

všechno se opraví

hlava i pohlaví

Tisíc žen

to se tak někdo narodí

a svět se okolo něj točí

tisíc žen

to je tisíc tváří, tisíc jmen

a v ideálním případě i dva tisíce očí

Takovej člověk ví, že nežil marně

nic nechce měnit ve zlosti

a netráví čas na cvokárně

s komplexem méněcennosti

A já se trápím kvůli jedný s dvěma

ne, nechvalte mi dobrej vkus

vždyť je to vyšumělý téma

i na to utahaný blues…

Tralala

Tralala lalala

jak jsi mě milovala

jenom tak halabala

tralala lala

Tralala lalala

jak jsi mě milovala

jenom tak halabala

jenom tak enebene

a na to se zapomene

Tralala lalala

jak jsi mě milovala

jenom tak halabala

jenom tak enebene

jenom tak v cukuletu

nebo se sakra pletu

Tralala lalala

jak jsi mě milovala

jenom tak halabala

jenom tak enebene

jenom tak v cukuletu

jenom tak natotata

asi jsi byla sťatá

Tralala lalala

jak jsi mě milovala

jenom tak halabala

jenom tak enebene

jenom tak v cukuletu

jenom tak natotata

jenom tak s prstem v nose

a co se má posrat, posralo se

Tralala lalala

jak jsi mě milovala

jenom tak halabala

jenom tak enebene

jenom tak v cukuletu

jenom tak natotata

jenom tak s prstem v nose

jenom tak levou zadní

jenom tak mýrnyxtýrnyx

jenom tak lážo plážo

jenom tak halabala

co jsi to udělala…

Tralala lalalala

jak jsi měl milovala

jenom tak halabala

jenom tak třesky plesky

a stejně to bylo hezký!

U

U vás v kuchyni

V cizích bytech, v cizích postelích

v cizích městech, v levnejch hotelích

nebo možná správnějc v hotelech

to je jedno, šlo jen o pelech

v nepoznamenaným prostředí

kde o tobě nic nevědí

tam si lásko, tam si ustelem

kde nešukáš se svým manželem

kde si tvoje děti nehrají

kde tě neznají

Tys mě chtěla u vás v kuchyni

víš jak se při tom stůl zasviní?

Převrhne se slánka, sklo se rozbije

ani to nemusej bejt orgie

Najdi místo neposkvrněný

který nemáš s nikým spojený

aspoň neutrální peřiny

chci do tebe vstoupit bez viny

kde si tvoje děti nehrají

kde tě neznají

Miláčku, já vlastně nebrečím

neboj, já se vyléčím

vyležím tu lásku s Priessnitzem

toho neznáš — jeden mladej kluk od nás z ulice

Ještě se mě dotkni, nebo radši ne

na čem tvoje ruka spočine

to mě bude bolet navěky

nechci chcípnout na tvý doteky

kde si tvoje děti nehrají

kde tě neznají

V cizích bytech, v cizích postelích

v cizích městech, v levnejch hotelích

nebo možná správnějc v hotelech

pravidla povolují obě možnosti

ale je to jedno, šlo jen o pelech

v nepoznamenaným prostředí

kde o tobě nic nevědí

tam si lásko, tam si ustelem

kde nešukáš se svým manželem…

nebo přítelem…

nebo co to je…

Udavači

Proč jen ti udavači

práskaní

vždy když je můra tlačí

řeknou si: Už to stačí

Vezmou si radši prášek na spaní

Spí po něm sladce

jako mimina

udavač, vrah či zrádce

žádný sny o oprátce

Čas všecko setřel, život začíná

Proč jen ti udavači

práskaní

životem klidně kráčí

Pán Bureš, nech sa páčí

A pámbu na to hledí v ústraní

Čas všecko setřel, vina nevina

Ta doba byla jiná

a člověk zapomíná

co národu dal Karel Sabina

V dojetí slzy kanou

na vestu

minulost nechme stranou

teď máme zaprodanou

teď máme Zaprodanou nevěstu

Proč jen ti udavači

udatní

životem klidně kráčí

nomenklaturní sráči

a za nima pak všichni ostatní

a za nima my všichni ostatní…

UFO

Na nohou tenisky, na zádech krosnu

kráčel jsem Saharou

viděl jsem přistávat bytosti z kosmu

ne, nebyl jsem pod parou

Vylezly z létadla zvaného UFO

s projevy přátelství

já ale neslyším na jedno ucho

a tak jsem jim pověděl svý:

Jsem mluvčí planety vysokých pecí

a nízkých způsobů

je tady hluboko k podstatě věcí

a mělko do hrobu

Jen lehké ženštiny se tady najdou

a těžké divize

tak to tu zlehčuju lacinou srandou

za drahé peníze

Všichni mí bližní jsou sami a v úzkých

široko daleko

a i když jsem po čertech natvrdlý chlapík

jsem z toho naměkko

Zkrátka jsem s cizinci hovořil po svém

jenže v té vteřince

přiletěl zmocněnec pro styky s kosmem

ředitel zvěřince

Pronesl s úsměvem lstivého žrouta:

Mám pro vás prima věc

zavřete oči

A nandal nám pouta

Spadla klec

Usměj se na mě

Pondělí úterý sobota neděle

známý hlas po ránu tahá mě z postele

fízlové národu zpívají vesele

k práci

fízlové z Děčína, fízlové z Putimi

od jara do léta, od léta do zimy

od jara do léta, od léta do zimy

jak ptáci

Tak mě to rozteskní, že musím do polí

anebo do lesů, kde už to nebolí

daleko od lidí můžu si cokoli

v doubí

můžu si cokoli, můžu si do šera

hulákat Cohena, hulákat Hašlera

hulákat Cohena, hulákat Hašlera

z hloubi

Usměj se na mě, usměj

ať je ten svět míň hnusnej

zasměj se na mě, zasměj

ať se mi zdá zas krásnej

Křičím ty výčitky od stromu ke stromu

topím je ve vodě, sypu je do lomu

a jinak nepovím nikdy a nikomu

co mě dusí

Je to tak ozdravné hulákat po lese

jeden by nevěřil, co ten strom unese

jeden by nevěřil, co ten strom unese

když musí

Pondělí úterý sobota neděle

známý hlas po ránu tahá mě z postele

fízlové národu zpívají vesele

k práci

fízlové z Děčína, fízlové z Putimi

fízlové z Těšína, fízlové z Chrudimi

od jara do léta, od léta do zimy

jak ptáci

Usměj se na mě, usměj

ať je ten svět míň hnusnej

zasměj se na mě, zasměj

ať se mi zdá zas krásnej

Není to fatální, není to pohroma

je to jen taková nálada pitomá

a kdo si úsměvy schovává na doma

ten přečká

dám-li se do pláče anebo do zpěvu

všecko je zakleto v jediném úsměvu

všecko je zakleto v jediném úsměvu

a tečka

Mívám splíny a stresy a deprese

všecko mě rozhodí, všecko mě roztřese

snad je to nátura, snad je to profese

snad stáří

dám-li se do pláče anebo do zpěvu

všecko je zakleto v jediném úsměvu

všecko je v jediném úsměvu zakleto — …

jak se to proboha miláčku, jak se to

tváříš?

Usměj se na mě, usměj

ať je ten svět míň hnusnej

zasměj se na mě, zasměj

ať se mi zdá zas krásnej

V

V masně

Celý český národ vepře jí

nepřátelé mu to nepřejí

oni jedí jinak a sice

mušle škeble šneky ústřice

míchají to se zeleninou

zřejmě tedy brzy vyhynou

Celý český národ vepře jí

vepři, ti se nikdy nepřejí!

V masně, v masně

v masně je krásně

z dálky

mávají nám párky

před námi za námi

houpají se salámy

těžko čelit

vůni jelit

buďto se pasem

nebo se živíme masem!

Celý český národ vepře jí

nepřátelé mu to nepřejí

oni jedí jinak a sice

mušle škeble šneky ústřice

míchají to se zeleninou

zřejmě tedy brzy vyhynou

Celý český národ vepře jí

vepři, ti se nikdy nepřejí!

V masně, v masně

v masně je krásně

nádherně

může být i v prádelně

skvěle

může být i v cele

ohromně

na stromě

ale tak úžasně krásně

je vlastně jen v masně

no jasně!

V tísni

Ten člověk na rtech s písní

proč asi

proč se tu mrcasí

v takovým počasí

když se stmívá?

Buď není místní

nebo je v tísni

furt jen zpívá

Hadry mu smrděj plísní

proč leží

na nábřeží

o co mu běží

a kam se dívá?

Buď není místní

nebo je v tísni

furt jen zpívá

Zkřísni ho, Pane, zkřísni

furt se tu vometá

od léta

příšera stoletá

a ta píseň tklivá

Buď není místní

nebo je v tísni

furt jen zpívá

Ještě si něco vysní

přileze

zatouží po něze

ale všecko má svý meze

vždyť je jako slíva

Buď není místní

nebo je v tísni

furt jen zpívá

Ale člověk bez dechu

tu píseň jako útěchu

už nedozpívá

Vegetarián

Některý tvorové se maj

já myslím například ovce

choděj si po světě v kožichu

každá si žere, co chce

Ten chlap, co přišel k nám do hospody

měl ovšem bílou košili a frak

a byl to vegetarián

co nejí maso a tak

Ne ne ne ne

já jsem tam nebyl

tenkrát jsem do hospod

ještě nechodil

ne ne ne ne

já jsem ho neznal

to mi o něm jen

někdo povídal

Nedal si kotlet na žampiónech

specialitu šéfa kuchyně

což silně pobouřilo

všecky chasníky v dědině

Sběhli se kolem z celý vsi

to bylo něco pro ně

vepředu ti, co žerou psy

a vzadu ti, co jedí koně

Ne ne ne ne

já jsem tam nebyl

já jsem po něm tím

šutrem nehodil

ne ne ne ne

já jsem ho neznal

to mi o něm jen

někdo povídal…

Z

Za chvíli

Za chvíli, za chvíli

zachví-li se čili zachvěje

zasténá, zakvílí

zaúpí, zahřeje

je tady ještě naděje

malá

ale je, ale je, ale je

Nebo mi něco nalhává

ta třetí kulhavá

Za chvíli do ouška

až mi jako Bystrouška

zavrčí, zaskolí

může se stát cokoli

je tady ještě naděje

malá

ale je, ale je, ale je

Nebo mi něco nalhává

ta třetí kulhavá

Za chvíli zakňučí

schoulí se mi v náručí

prohne se jako pod proudem

zavrní, zapřede

jak to jen ona dovede

je tady ještě naděje

malá, ale je, ale je

Nebo mi něco nalhává

ta třetí kulhavá

Ale až do změti zvuků

zašeptám Dej mi ruku

a ta ruka už nebude její

je po naději

je po naději

je po naději

je po naději

Ž

Žalozpěv pro vojenské sekretářky

Zdá se mi v noci o válce

podivné vídám obrazy

Ráno mi chodí v obálce

povolávací rozkazy

Zdá se mi, že jsem pověřen

a velím hochům ve zbrani

ale náš čas je vyměřen

kolem už krouží havrani

Bloudím řadami postelí

v pachu nemyté pleti

já — zbabělý a dospělý

oni — divoké děti

Zdá se mi, když je po boji

že nevím jistě, zda jsem pad

neodpočívám v pokoji

na těle zvlhlý rovnošat

V bitvě jsem přišel o nohu

svého těla se štítím

pohnout se, křičet nemohu

jen bolest smrti cítím

Neodpočívám v pokoji

celou noc slyším nářky

ráno mi píší na stroji

vojenské sekretářky

Prosím ty dámy Přestaňte

s vábením smrti laškovným

na moje poste restante

už neplýtvejte poštovným

Nezbylo ve mně vůbec nic

pro nepřátelské kulky!

A bojím se těch úřednic

maj prázdné oční důlky

Ženatej chlap

Jsem ženatej chlap

mám štyry a půl

ty každej měsíc

dám starý na stůl

a ve dne jsem v práci

a v noci jsem s ní

ne ne ne

dýl mě neudrží

Zkapalním plat

a hned je mi hej

jsem trochu vláčnej

a trochu tuhej

jen v rodinným kruhu

jsem dočista sám

Pán Bůh ví

proč se nevoddělám

Ten rodinnej kruh

je trochu bludnej

a trochu těsnej

a trochu nudnej

máš ze všeho trochu

a z ničeho nic

máš máš máš

všecko napolovic

Jsem ženatej chlap

mám štyry a půl

ty každej měsíc

dám starý na stůl

a miluju změnu

a miluju zvyk

já já já

těžkej dialektik

Ediční poznámka

Kniha Do smrti nejdelší přináší autorský výbor z písňových textů Jiřího Dědečka, které jejich autor nazpíval a nahrál v letech 2003 až 2021 na svá CD Kdyby smrtka měla mladý (2003), Řekněte to mýmu psovi (2006), Prší nám do campari (2010), Kočky z Letný (2013) a Nebudu bydlet v Québecu (2021). Popis těchto CD zpracoval Lubomír Houdek, tiskneme ho níže. Nezařazeny zůstaly texty Český porno, Kuna ví, U Žatce a samozřejmě starší texty, obsažené na CD Kočky z Letný. Text Cizí holka vyšel jako část písně U Žatce.

Texty řadíme abecedně. Pro knižní vydání zde vycházejí nově zredigovány, v jednotlivostech se tedy liší od podoby publikované v bookletech jednotlivých CD.

Jiří Dědeček: Kdyby smrtka měla mladý (2003)

(2003, Indies MG, CD, MAM205-2)

1. Romance postmoderní; 2. Sonet o blbosti; 3. Pepa; 4. Kdo přijde po mně; 5. Nevěra; 6. Komu dnes; 7. Český porno; 8. Něžný odpůrce kondomu; 9. Ufo; 10. 1984; 11. Vegetarián; 12. Jako anonym; 13. Rozhovor s Pepkem; 14. Žalozpěv pro vojenské sekretářky; 15. Do smrti nejdelší; 16. Óda na dezerci; 17. Kdyby smrtka měla mladý

Hudba Jiří Dědeček (1–4, 6–9, 11–17), Jan Burian (5), lidová (10)

Texty Jiří Dědeček

Jiří Dědeček – zpěv, kytara; Viktorie Dědečková – zpěv (12, 15), flétna; Jaroslav Novák – kytara; Jaroslav Krasničan – akordeon; Tomáš Pavlán – klavír, klávesy; Slávek Forman – housle; Václav Rout – foukací harmonika; Marcel Pindel – bicí

Obal Luděk Kubík, foto Jitka Dvorská

Jiří Dědeček: Řekněte to mýmu psovi (2006)

(2006, Indies MG, CD, MAM305-2)

1. Kuna ví; 2. Agnostik Pepa; 3. Ženatej chlap; 4. U Žatce; 5. Jako tok horské říčky (báseň); 6. Nehoda; 7. Ať si vemu na sebe co chci; 8. Najatí vrazi; 9. Marný sen (báseň); 10. V masně; 11. 99 holek ze 100; 12. JáMy (báseň); 13. Řekněte to mýmu psovi; 14. Usměj se na mě; 15. SOS; 16. Hotelový sluha; 17. Noční můra; 18. Až budem starý

Hudba Jiří Dědeček (1–4, 6–8, 10, 11, 13–18), Jan Burian (17)

Texty Jiří Dědeček

Jiří Dědeček – zpěv, kytara (1–4, 7, 8, 10, 11, 13–15, 17, 18); Jaroslav Novák – kytary, baskytara, klávesy; Tomáš Pavlán – klavír; Marcel Pindel – bicí

Obal Luděk Kubík, obraz David Bartoň

Jiří Dědeček & Úterý: Prší nám do campari (2010)

(2010; Indies MG, CD, MAM830-2)

1. Je po plese; 2. U vás v kuchyni; 3. Za chvíli; 4. Mrazíš; 5. Prší nám do campari; 6. Jenom ta láska; 7. Neodpovídá; 8. Okolo mlejna; 9. Tralala; 10. Podolí; 11. Posaď se doktore; 12. Tisíc žen; 13. Postel úzká; 14. V tísni; 15. Noc

Hudba a texty Jiří Dědeček

Jiří Dědeček – zpěv, kytara; Jaroslav Krasničan – akordeon; Vojtěch Heřmánek – baskytara; Marcel Pindel – bicí; Vladimír Adamský – baskytara (6)

Obal Luděk Kubík a Jan Čumlivski, foto Eliška Odstrčilová, Kateřina Simerová, ilustrace Jan Čumlivski

Jiří Dědeček: Kočky z Letný (2013)

(2013, Indies MG, CD, MAM847-2)

1. Konec sezóny; 2. Synek z Moravy; 3. Podolí; 4. Zabili trafikantku; 5. Holky z ČKD; 6. Zprávy; 7. Sonet o dobrých vztazích (báseň); 8. Pivo rum; 9. Blues pro sirény; 10. Letní den; 11. Vysočany–Libeň; 12. Revizorka; 13. Zajíc; 14. Kdybych měl ségru; 15. Okolo mlejna; 16. Je večer modravý (báseň); 17. Kočky z Letný

Hudba Jiří Dědeček (1–3, 5, 6, 8–11, 13–15, 17), lidová (4, 12)

Texty Jiří Dědeček

Jiří Dědeček – zpěv, kytara, ukulele

Obal Karel Haloun a Luděk Kubík, foto Ondřej Přibyl, ilustrace Dora Čančíková, Lucie Raškovová a Karel Haloun

Jiří Dědeček: Nebudu bydlet v Québecu (2021)

(2021; Galén CD, G 21 182 2)

1. Sněmovní; 2. Udavači; 3. Francesco Farniente; 4. Fuj; 5. Holka za kilo; 6. Buď matka boží pomocná; 7. Psové; 8. Malý pištec (Le petit joueur de fluteau); 9. Zmrzlý dřevař (Frozzen Logger); 10. Namrzají Nusle; 11. Potkan; 12. Kardinál; 13. Poslední vůle (Le testament); 14. Nebudu bydlet v Québecu

Hudba Jiří Dědeček (1–4, 6, 7, 10–12, 14), Georges Brassens (5, 8, 13), lidová (9)

Texty Jiří Dědeček (1, 2, 4, 5, 7–14), František Gellner (3, 6)

Jiří Dědeček zpěv, akustická kytara, elektrická kytara, ukulele

Natočeno 18. a 19. ledna a 2. února ve studiu 3bees v Jinočanech.

Nahrávka a mix Petr „Pecan“ Houdek, mastering Petr „Kakaxa“ Fleissig, výkonná produkce Lubomír Houdek

Obal Karel Haloun, Luděk Kubík /3.dílna/

Fotografie Karel Cudlín/400 ASA, Barbora Němcová

Jan Šulc

Jiří Dědeček

Do smrti nejdelší

Edice Poezie

Ilustrace na obálce z Pixabay.com

Ediční poznámka Jan Šulc

Korektura Jaroslava Bednářová

Technická redakce Petra Kučerová

Vydala Městská knihovna v Praze

Mariánské nám. 1, 115 72 Praha 1

V MKP 1. elektronické vydání

Verze 1.0 z 10. 1. 2025

ISBN 978-80-274-4240-9 (epub)

ISBN 978-80-274-4241-6 (pdf)

ISBN 978-80-274-4242-3 (prc)

Table of Contents

Agnostik Pepa

Ať si vemu na sebe co chci

Až budem starý

Cizí holka

99 holek ze 100

Do smrti nejdelší

Fuj

Hotelový sluha

Jako anonym

Jako tok horské říčky

JáMy

Je po plese

Jenom ta láska

Kardinál

Kdo přijde po mně

Kdyby smrtka měla mladý

Kočky z Letný

Komu dnes

Marný sen

Mrazíš

Najatí vrazi

Namrzají Nusle

Nebudu bydlet v Québecu

Nehoda

Neodpovídá

Nevěra

Něžný odpůrce kondomu

Noc

Noční můra

Okolo mlejna

Óda na dezerci

Pepa

Podolí

Posaď se doktore

Postel úzká

Potkan

Prší nám do campari

Psové

Romance postmoderní

Rozhovor s Pepkem

Řekněte to mýmu psovi

Sněmovní

Sonet o blbosti

SOS

1984

Tisíc žen

Tralala

U vás v kuchyni

Udavači

UFO

Usměj se na mě

V masně

V tísni

Vegetarián

Za chvíli

Žalozpěv pro vojenské sekretářky

Ženatej chlap

Ediční poznámka