Směr spánku

Jan Sojka

Znění tohoto textu vychází z díla Směr spánku tak, jak bylo vydáno nakladatelstvím Weles v Brně v roce 2006.

§

Text díla (Jan Sojka: Směr spánku), publikovaného Městskou knihovnou v Praze, je vázán autorskými právy a jeho použití je definováno Autorským zákonem č. 121/2000 Sb.

Vydání (obálka, upoutávka, citační stránka a grafická úprava), jehož autorem je Městská knihovna v Praze, podléhá licenci Creative Commons Uveďte autora-Nevyužívejte dílo komerčně-Zachovejte licenci 3.0 Česko.

Verze 1.0 z 26. 9. 2025.

I

NAPŘÍČ
TICHEM

Staré časy

dnes už ne

koně jsou zchváceni
muži žíznivi
stopaři pozorují obzor

tam někde to je
ale dnes už ne

je třeba opít strach

od ohňů zazní písně
o zítřejších hrdinstvích

Smích

znalci stolů
scházejí se po paměti
hlasitě křiví ústa

se soumrakem sedá první kletba

Chodci

odnauč se lhát říjnovým nevěstám

shluk listí
průvod chodníků

prsteny v loužích

Momentka v lese

cítím v zádech
pár nahých očí

tvá víčka
bledé šaty s černými třásněmi

… oblékáš je

Možná

s vylidněnou myslí
zavřel ses v lese

v ozvučeném tichu
nasloucháš bohům samoty

možná jsou ti nakloněni

Les

stromy chtějí výš

chapadla kořenů svírají zem

provazy deště nespleteš
zem neopiješ

Voda

kroky prosvítají
vír nedotočíš

tam někde jsi

stopy mizí

V ledu

v dlani zmuchlané sny
na jazyku únor

zvon mrazu svolává věrné

nepřijdeš

Únor

stísněn do sebe
procházím vsí

neživá mlha
cesta samý šrám

tu v šerosvitu okno
v něm na okamžik silueta

a ticho

ošidné ticho
prořízlé náhlým zvukem pily

Červenec

noc zvedla stavidla
a pozvolna vypustila
tmu do okolí

červenec dolehl
na vyhřátou zem

a když zhaslo
poslední stavení

usnul i on

Srpen

v hodině polední
hledám ticho

mezi klasy pšenice
a ostražitostí srny
vyhlížím ticho

o nahé paže drolím zem
čeřím vznášející se prach

Listopad

pole je posečené
rybník vylovený
chlapci výskají
vítr se zvedá

někteří zůstali ležet

Prosinec

tmu od tmy
nerozeznáš

úly mlčí
studené pohyby lemují kraj

Nehybnost

pod nebem hladina

půl slunce za kopcem

v bezvětří
podřimuje rybář

Posed

nad deštěm měsíc
u pole kříž

kapky neposbíráš
klasy nerozčešeš

z vesnice pod kopcem
jsou slyšet psi

Dvorek

pod okapem sud
od ořechu stín

strom kývá větvemi
v záhonech spí jinovatka

starý kabát voní kůlnou

Předjaří

sníh a ledy
vzdávají boj

zem samá voda
co krok to šplouch

hledáš cestu
a někoho na ní

rozhlížíš se

samá voda

Dýchám

dýchám březnovou vesnici

pole vrásek brzy omládnou
a já zas o rok blíž i dál
ohmatávám své stopy v hlíně

ve svetru po dědovi

s očima k zpívající obloze

dýchám březnovou vesnici

Cestou

déšť jsme přečkali

slunce ještě vlhké
vyklouzlo z mraků

obzor se vyjasnil
a po kraji rozprostřel

prsty svých cest

Návrat

koně doběhli
hluk doznívá

je čas zamknout

ve tváři prach
s otisky ticha

koně ulehli
pohyb ustává

směr spánku
prozradí křik

Letní noc

čas hoří

o letnicích vzpomínáš
na prarodiče

za záclonou Panenka Marie
a napříč tichem
šumí jabloně

Rozbřesk

tma trhá obnošené hadry

dým se plazí okolo studny
chlad cihel provál stavením

k pláči to není
ale smích ještě neuzrál

je vidět stín kohouta
kostí zatlučená noc hladoví

II

SKRZE
NOC

Stmívání

odkrvené ulice

chladnoucí kroky

obnažená skla

podlitiny zdí

nevíme
jak odtlačit stín
a odklonit tmu
z naší cesty

V neděli večer

zpod dveří čiší

průchod do jiných myšlenek
nenacházíš

židle je pevná
okno zatemněné

dělí vás zeď:

před domem stojí muž
v ptačí masce

Obcházíš

obcházíš kolem noci

jediný dotek a zčernáš
jediný nádech
a krev zuhelnatí

obcházíš noc

oči se blyští
strachem ze zmizení

Déšť

třese celým městem

šedou píseň rozlévá ulicemi

mřížuje světlo
a uvěznění lidé klopí hlavy
tušíce svou vinu

Podoba

paměť vody
sahá po kotníky

jsi sám sobě předkem

vrůstáš do podoby menhiru

Počátky

krápníky času trčí
počátky samoty jsou v kamenech

dům je na podpal

prázdnotu nezměříš

Dnes

dnes poprchává

myšlenky šednou
minulost lomí rukama
a v průrvě zítřka
zeje prázdnota

poprchává

čas tě přerůstá
a ty se ztrácíš

sdílíš osud kapek

V pasti

v ústech sucho
v domě voda

pod dlaní klíč
v zrcadle stůl

mlčíš
a zeď ti to oplácí

Musíš

samota bývá pomalá

stisk první hodiny
cítíš v břiše

až smečka úzkosti
vyžere srdce
přitiskneš se k podlaze

tvůj svět se propadá

ty musíš zůstat

Černé dny

do sklepa duše
svrhls černé dny

za dešťů se drápou ven

utopené v tvých očích

V hrsti

hrana úzkosti
sekla do tmy

hodiny nezpomalily

v hrsti skryta
tíseň z nevyspání

život je dusot
za koncem koně
řekl přítel

V domě

na každého dojde

v domě plném
prázdných věcí

v domě s vodovodem

s čelem na zdi v domě

kde kapka po kapce
dochází času trpělivost

Sousedi

dům prolitý mlčením

průzorem šmíruješ
cizí šílenství

je podvečer
a mátoha šoupe nohama

stín vrhající postavu

Noc

léčíš se tmou

ještě nedokážeš podemlít ticho
ještě nasloucháš cestě

vláčíš nad sebou černého draka

Déšť

bije kolem sebe
do úplného vyčerpání

zoufalec odkudsi

je jako ty
bez přátel

nezveš ho
přichází sám

Podzemí

ticho je široké
širší než rozpažení

zkus ho udusat
a přidusí tě

zkus ho polknout
a pochopíš
co je žízeň

ticho není němé
svádí řev do podzemí

Pod kůží

máš to pod kůží

zašitý výkřik
vsáklou bolest

přervat okamžik
kdy padáš
nedokážeš

máš to pod kůží

příští dny ztuhnou v kalendáři

usvědčí tě otec
kterému v poledne neotevřeš

Dno téhle noci

dno téhle noci
je hloub
než jsme mysleli

ležíš
a já nedosáhnu

mluvíš
a slova padají

skrze noc
nedohlédneš

Z vlasů

její nepřítomnost
obydlela tvůj byt

strop shora drtí

umět tak číst z cizích vlasů

Co zbude

tváře se rozplynou
vůně vyprchají
hlasy odezní

zbudou vzpomínky na bolest
která nebyla bolestí
vzpomínky na štěstí
jež bylo prchavé

zbyla přání
jak to mělo být
a jizvy
jak se to stalo

OBSAH

I / NAPŘÍČ TICHEM 6

Staré časy 7

Smích 8

Chodci 9

Momentka v lese 10

Možná 11

Les 12

Voda 13

V ledu 14

Únor 15

Červenec 16

Srpen 17

Listopad 18

Prosinec 19

Nehybnost 20

Posed 21

Dvorek 22

Předjaří 23

Dýchám 24

Cestou 25

Návrat 26

Letní noc 27

Rozbřesk 28

II / SKRZE NOC 29

Stmívání 30

V neděli večer 31

Obcházíš 32

Déšť 33

Podoba 34

Počátky 35

Dnes 36

V pasti 37

Musíš 38

Černé dny 39

V hrsti 40

V domě 41

Sousedi 42

Noc 43

Déšť 44

Podzemí 45

Pod kůží 46

Dno téhle noci 47

Z vlasů 48

Co zbude 49

Jan Sojka
Směr spánku

Edice Poezie

Ilustrace na obálce z Pixabay.com

Technická redakce Petra Kučerová

Vydala Městská knihovna v Praze

Mariánské nám. 1, 115 72 Praha 1

V MKP 1. elektronické vydání

Verze 1.0 z 26. 9. 2025

ISBN 978-80-274-4746-6 (epub)

ISBN 978-80-274-4747-3 (pdf)

ISBN 978-80-274-4748-0 (prc)