Směr spánku

Jan Sojka

Znění tohoto textu vychází z díla Směr spánku tak, jak bylo vydáno nakladatelstvím Weles v Brně v roce 2006.

§

Text díla (Jan Sojka: Směr spánku), publikovaného Městskou knihovnou v Praze, je vázán autorskými právy a jeho použití je definováno Autorským zákonem č. 121/2000 Sb.

Vydání (obálka, upoutávka, citační stránka a grafická úprava), jehož autorem je Městská knihovna v Praze, podléhá licenci Creative Commons Uveďte autora-Nevyužívejte dílo komerčně-Zachovejte licenci 3.0 Česko.

Verze 1.0 z 26. 9. 2025.

I

NAPŘÍČ

TICHEM

Staré časy

dnes už ne

koně jsou zchváceni

muži žíznivi

stopaři pozorují obzor

tam někde to je

ale dnes už ne

je třeba opít strach

od ohňů zazní písně

o zítřejších hrdinstvích

Smích

znalci stolů

scházejí se po paměti

hlasitě křiví ústa

se soumrakem sedá první kletba

Chodci

odnauč se lhát říjnovým nevěstám

shluk listí

průvod chodníků

prsteny v loužích

Momentka v lese

cítím v zádech

pár nahých očí

tvá víčka

bledé šaty s černými třásněmi

… oblékáš je

Možná

s vylidněnou myslí

zavřel ses v lese

v ozvučeném tichu

nasloucháš bohům samoty

možná jsou ti nakloněni

Les

stromy chtějí výš

chapadla kořenů svírají zem

provazy deště nespleteš

zem neopiješ

Voda

kroky prosvítají

vír nedotočíš

tam někde jsi

stopy mizí

V ledu

v dlani zmuchlané sny

na jazyku únor

zvon mrazu svolává věrné

nepřijdeš

Únor

stísněn do sebe

procházím vsí

neživá mlha

cesta samý šrám

tu v šerosvitu okno

v něm na okamžik silueta

a ticho

ošidné ticho

prořízlé náhlým zvukem pily

Červenec

noc zvedla stavidla

a pozvolna vypustila

tmu do okolí

červenec dolehl

na vyhřátou zem

a když zhaslo

poslední stavení

usnul i on

Srpen

v hodině polední

hledám ticho

mezi klasy pšenice

a ostražitostí srny

vyhlížím ticho

o nahé paže drolím zem

čeřím vznášející se prach

Listopad

pole je posečené

rybník vylovený

chlapci výskají

vítr se zvedá

někteří zůstali ležet

Prosinec

tmu od tmy

nerozeznáš

úly mlčí

studené pohyby lemují kraj

Nehybnost

pod nebem hladina

půl slunce za kopcem

v bezvětří

podřimuje rybář

Posed

nad deštěm měsíc

u pole kříž

kapky neposbíráš

klasy nerozčešeš

z vesnice pod kopcem

jsou slyšet psi

Dvorek

pod okapem sud

od ořechu stín

strom kývá větvemi

v záhonech spí jinovatka

starý kabát voní kůlnou

Předjaří

sníh a ledy

vzdávají boj

zem samá voda

co krok to šplouch

hledáš cestu

a někoho na ní

rozhlížíš se

samá voda

Dýchám

dýchám březnovou vesnici

pole vrásek brzy omládnou

a já zas o rok blíž i dál

ohmatávám své stopy v hlíně

ve svetru po dědovi

s očima k zpívající obloze

dýchám březnovou vesnici

Cestou

déšť jsme přečkali

slunce ještě vlhké

vyklouzlo z mraků

obzor se vyjasnil

a po kraji rozprostřel

prsty svých cest

Návrat

koně doběhli

hluk doznívá

je čas zamknout

ve tváři prach

s otisky ticha

koně ulehli

pohyb ustává

směr spánku

prozradí křik

Letní noc

čas hoří

o letnicích vzpomínáš

na prarodiče

za záclonou Panenka Marie

a napříč tichem

šumí jabloně

Rozbřesk

tma trhá obnošené hadry

dým se plazí okolo studny

chlad cihel provál stavením

k pláči to není

ale smích ještě neuzrál

je vidět stín kohouta

kostí zatlučená noc hladoví

II

SKRZE

NOC

Stmívání

odkrvené ulice

chladnoucí kroky

obnažená skla

podlitiny zdí

nevíme

jak odtlačit stín

a odklonit tmu

z naší cesty

V neděli večer

zpod dveří čiší

průchod do jiných myšlenek

nenacházíš

židle je pevná

okno zatemněné

dělí vás zeď:

před domem stojí muž

v ptačí masce

Obcházíš

obcházíš kolem noci

jediný dotek a zčernáš

jediný nádech

a krev zuhelnatí

obcházíš noc

oči se blyští

strachem ze zmizení

Déšť

třese celým městem

šedou píseň rozlévá ulicemi

mřížuje světlo

a uvěznění lidé klopí hlavy

tušíce svou vinu

Podoba

paměť vody

sahá po kotníky

jsi sám sobě předkem

vrůstáš do podoby menhiru

Počátky

krápníky času trčí

počátky samoty jsou v kamenech

dům je na podpal

prázdnotu nezměříš

Dnes

dnes poprchává

myšlenky šednou

minulost lomí rukama

a v průrvě zítřka

zeje prázdnota

poprchává

čas tě přerůstá

a ty se ztrácíš

sdílíš osud kapek

V pasti

v ústech sucho

v domě voda

pod dlaní klíč

v zrcadle stůl

mlčíš

a zeď ti to oplácí

Musíš

samota bývá pomalá

stisk první hodiny

cítíš v břiše

až smečka úzkosti

vyžere srdce

přitiskneš se k podlaze

tvůj svět se propadá

ty musíš zůstat

Černé dny

do sklepa duše

svrhls černé dny

za dešťů se drápou ven

utopené v tvých očích

V hrsti

hrana úzkosti

sekla do tmy

hodiny nezpomalily

v hrsti skryta

tíseň z nevyspání

život je dusot

za koncem koně

řekl přítel

V domě

na každého dojde

v domě plném

prázdných věcí

v domě s vodovodem

s čelem na zdi v domě

kde kapka po kapce

dochází času trpělivost

Sousedi

dům prolitý mlčením

průzorem šmíruješ

cizí šílenství

je podvečer

a mátoha šoupe nohama

stín vrhající postavu

Noc

léčíš se tmou

ještě nedokážeš podemlít ticho

ještě nasloucháš cestě

vláčíš nad sebou černého draka

Déšť

bije kolem sebe

do úplného vyčerpání

zoufalec odkudsi

je jako ty

bez přátel

nezveš ho

přichází sám

Podzemí

ticho je široké

širší než rozpažení

zkus ho udusat

a přidusí tě

zkus ho polknout

a pochopíš

co je žízeň

ticho není němé

svádí řev do podzemí

Pod kůží

máš to pod kůží

zašitý výkřik

vsáklou bolest

přervat okamžik

kdy padáš

nedokážeš

máš to pod kůží

příští dny ztuhnou v kalendáři

usvědčí tě otec

kterému v poledne neotevřeš

Dno téhle noci

dno téhle noci

je hloub

než jsme mysleli

ležíš

a já nedosáhnu

mluvíš

a slova padají

skrze noc

nedohlédneš

Z vlasů

její nepřítomnost

obydlela tvůj byt

strop shora drtí

umět tak číst z cizích vlasů

Co zbude

tváře se rozplynou

vůně vyprchají

hlasy odezní

zbudou vzpomínky na bolest

která nebyla bolestí

vzpomínky na štěstí

jež bylo prchavé

zbyla přání

jak to mělo být

a jizvy

jak se to stalo

OBSAH

I / NAPŘÍČ TICHEM 6

Staré časy 7

Smích 8

Chodci 9

Momentka v lese 10

Možná 11

Les 12

Voda 13

V ledu 14

Únor 15

Červenec 16

Srpen 17

Listopad 18

Prosinec 19

Nehybnost 20

Posed 21

Dvorek 22

Předjaří 23

Dýchám 24

Cestou 25

Návrat 26

Letní noc 27

Rozbřesk 28

II / SKRZE NOC 29

Stmívání 30

V neděli večer 31

Obcházíš 32

Déšť 33

Podoba 34

Počátky 35

Dnes 36

V pasti 37

Musíš 38

Černé dny 39

V hrsti 40

V domě 41

Sousedi 42

Noc 43

Déšť 44

Podzemí 45

Pod kůží 46

Dno téhle noci 47

Z vlasů 48

Co zbude 49

Jan Sojka

Směr spánku

Edice Poezie

Ilustrace na obálce z Pixabay.com

Technická redakce Petra Kučerová

Vydala Městská knihovna v Praze

Mariánské nám. 1, 115 72 Praha 1

V MKP 1. elektronické vydání

Verze 1.0 z 26. 9. 2025

ISBN 978-80-274-4746-6 (epub)

ISBN 978-80-274-4747-3 (pdf)

ISBN 978-80-274-4748-0 (prc)

Obsah

1. I  NAPŘÍČ TICHEM

1. Staré časy

2. Smích

3. Chodci

4. Momentka v lese

5. Možná

6. Les

7. Voda

8. V ledu

9. Únor

10. Červenec

11. Srpen

12. Listopad

13. Prosinec

14. Nehybnost

15. Posed

16. Dvorek

17. Předjaří

18. Dýchám

19. Cestou

20. Návrat

21. Letní noc

22. Rozbřesk

2. II  SKRZE NOC

1. Stmívání

2. V neděli večer

3. Obcházíš

4. Déšť

5. Podoba

6. Počátky

7. Dnes

8. V pasti

9. Musíš

10. Černé dny

11. V hrsti

12. V domě

13. Sousedi

14. Noc

15. Déšť

16. Podzemí

17. Pod kůží

18. Dno téhle noci

19. Z vlasů

20. Co zbude

Table of Contents

I  NAPŘÍČ TICHEM

Staré časy

Smích

Chodci

Momentka v lese

Možná

Les

Voda

V ledu

Únor

Červenec

Srpen

Listopad

Prosinec

Nehybnost

Posed

Dvorek

Předjaří

Dýchám

Cestou

Návrat

Letní noc

Rozbřesk

II  SKRZE NOC

Stmívání

V neděli večer

Obcházíš

Déšť

Podoba

Počátky

Dnes

V pasti

Musíš

Černé dny

V hrsti

V domě

Sousedi

Noc

Déšť

Podzemí

Pod kůží

Dno téhle noci

Z vlasů

Co zbude