Polojasnění

Tomáš Jireček

Text této e-knihy vychází z rukopisu poskytnutého autorem.

§

Text díla (Tomáš Jireček: Polojasnění), publikovaného Městskou knihovnou v Praze, je vázán autorskými právy a jeho použití je definováno Autorským zákonem č. 121/2000 Sb.

Vydání (obálka, upoutávka, citační stránka a grafická úprava), jehož autorem je Městská knihovna v Praze, podléhá licenci Creative Commons Uveďte autora-Nevyužívejte dílo komerčně-Zachovejte licenci 3.0 Česko.

Verze 1.0 z 3. 10. 2025.

rád bych četl

příběhy tvého těla
Braillovým písmem

nad Santiagem svítá

a já po drátech trolejí
jak provazochodec
dojdu až tam
kde dá se dotknout obzoru

vykouzlila si ve své fantazii

čas vůni i prostor

cigareta a pozdní jaro dopoledne
cigareta a čerstvej vzduch
cigareta a balkon
městskýho secesního domu

tóny husí kůže

zakrývají přítomnost
most mezi námi
se rozkročil mezi
břehy stenů

nad dveřmi autobusu

jsem uviděl znamení
nouze
dostali jsme se
do řečí

sednu na létací kolo

a proletím se nad naší vsí
budu mávat lidem pode mnou

povedu ti po páteři

tuší dlouhou černou čáru
vášnivé bílé peří pak
zakryje nám celý malý byt

kdy budem moct černé hady
z páteří vypustit?

natáhnu ruku

protrhnu nebe
na zem se jako
skleněný oči bude
sypat boží
prozření

revize času

v konkrétnosti dní
kdy s ní sní
a při tom ví
svý

ve výdejně radosti

jsem měl rezervovanou
inspiraci

naše vlaky se minuly
den sebevrahů

při vzpomínce na anděla

jsem si sáhl pod postel pro bonbon
abych měl sladko aspoň v ústech

když křídla jsou za skříní
anděl někde za Prahou
a samota je kyselá

na sušák

cos nám koupila do bytu
kterej nikdy nebudeme mít
věším vzpomínky
jak schnoucí fotky

pro chuť pátýho piva

přilepil jsem si orbitku za ucho
slepila mi vlasy

teď to s bolestmi čistím
jako zbytky svého svědomí
a tak nějak to lepím do kupy

včera v noci

byl úplněk

rozhodl jsem se
že budu radši taky
celistvý

a tak jsem se ocitl
na druhé straně mince
objal mě tam symbol ryby

můry už zase

nalétávají na světla
začal jsem si myslet
že mi přes zimu
všechny umrzly

trhám květy

sedmikrásek jednu
chudou hlavičku za druhou
s každým květem děkuju
za to že se na mě
vykašlala

květy usuším
uvařím čaj proti kašli

v Olomouci jsem sedl na 6

a projel tím kočkodromem

kalibroval jsem oko obdivem
krásných žen

podle těch špačků v popelníku

by se dalo zjistit
jak jsme tady dlouho
                                          dlouho!
špačci budí nový den

je jaro

krásný jaro
květiny i ženy
všechno vzkvétá

v tomhle krásným jaru
jsem si natrhal kytici
narcisů

jeden narcis vedle druhého

to je naprosto jinej

šálek kávy
Brazílie Santos
řekla Barbara

Kamil se divil
v čem jako?

když se roztančil
uprostřed dne a Brna

dostal odpověď

vypadáš hůř

než obvykle
řekla

v ten okamžik
začalo padat listí
a šaty

otiskni se na plátno

vznikne
hejno ryb
poplujeme ve stejném
proudu

modelka

prošla po molu

zmizela pod
hladinou

komáři se
rozletěli

písmena jak noty

u notáře
dozpívaly závěť

nedávno jsem potkal chlapa

měl v hlavě raka
pozpátku ani nechodil
ani nemluvil

už se jen ohlížel

smutečním hostem v první řadě

a další pozůstalí po pořadě
upřímnou sou
upřímnou strast
v tolika dlaních

zapomeň už na mé dlaně

byly ti propůjčeny
jen na tu chvíli
kdy byl křižován Ježíš

abys na to nebyl tak sám

je mi furt nějak stejně

lhostejně hostím
hostii
Jezulátko
trávím

nahoře u varhan

holub chcíp
nahoře u varhan
je smrad a boží klid

v procesech neřestí

v trhlině bolesti
kamením

baletka po pokoji

tančí a piškoty
jí
mlíko prší na parkety
a mezi těmi hvězdami
objevují se ozvěny
doznělých
skladeb

po cestě

svatojakubské pouti
až k torzu lodě
společně

pak přivinu se
ke slečně
jiné

jak jen ses změnila

boty si schovala

za křížek u rybníka
a šli jsme se projít
k řece
za mostem mi ukázala
kam se chodí koupat
a tam mi řekla
že dítě je zázrak
ale dvacet čtyři hodin
denně je trochu moc
zázraků

jsou lidi

co už nechci vidět
řeklas kdysi

po čtyřech letech
sedíme v páchnoucí
putyce pod Vyšehradem
pajdající pingl přinesl
pivo pro mě
a protože je postní doba
tak pito pro tebe
do Velikonoc nepiješ
já zase nežeru maso
místo s větší symbolikou
jsme si nemohli vybrat

jsou lidi
co už nechci vidět
řeklas kdysi

brzy se půjdeš projít
na Vyšehrad
se svým tátou

až zmizí

poslední rybíz
na našem keři
až budeš mít
červené rty
i ruce
až budeš vonět podzimem

s radostí budeme
očekávat zimu

narcisi

odkvétáš

Tomáš Jireček
Polojasnění

Edice Poezie

Ilustrace na obálce Oganic SL / Shutterstock.com

Příprava k vydání Vojtěch Vacek

Technická redakce Petra Kučerová

Vydala Městská knihovna v Praze

Mariánské nám. 1, 115 72 Praha 1

V MKP 1. elektronické vydání

Verze 1.0 z 3. 10. 2025

ISBN 978-80-274-4761-9 (epub)

ISBN 978-80-274-4762-6 (pdf)

ISBN 978-80-274-4763-3 (prc)